PUT U SREDIŠTE ZEMLJE
Ujače! Ujače! Koliko je sati?
4:30. Mislim da sam se dovoljno dugo igrao s ovim momkom.
Ne. Ne ovaj put. Kladi se.
Krupni će pasti! Sigurno! Ko kaže da neće?
Hajde!
Taj se neće dići!
Kako smo prošli? Čak bolje nego prošli put.
To bi trebalo održati vukove sitima. Kako si? Nikad bolje. Je li tim spreman?
Kao i uvek.
Brže! Koliko je bitna? Trčite momci, trčite!
Još čaja Gđo. Denison? Ne, hvala.
Sigurna sam da će uskoro stići.
Već je ovde. Odlično. Ona misli o poslu.
Siđi. O, stanite.
Je li sve u redu?
Čekala vas je, ali mislim da sam je prikladno zabavljala.
Barem se nadam.
Dobro. Moramo održati duh.
Kakva je? Vrlo je draga.
Tako sam uživala glumeći domaćicu tvom ujaku.
Nakon što se venčamo... Nakon što se venčamo, ujak Džonatan može naći sebi domaćicu.
Idemo.
Ah, Gđo. Denison. Najdublje izvinjenje.
Gosp. Brok.
Povređeni ste.
Oh, nije to ništa. Samo sam se trkao vraćajući se sa predavanja na antropološkom udruženju.
Skupljam sredstva za naučnu ekspediciju u Indoneziju.
Nadopunjujete kolekciju?
Većina ovih stvari bile su očeve.
Ovo je bila kuća vašeg oca, koliko znam.
Bila je. Vaš otac je bio poznat. Saputnik Gosp. Darwina na Galapagosu.
Neki kažu da idete njegovim stopama.
Više sam mu senka.
Gosp. Brok, mislim da ste preskromni.
Moj muž je bio vrlo impresioniran vašim radom.
Verujem da ste ga upoznali.
Gore, u Fort Vancouveru, pre par godina.
Nakon rata.
Edvard Denison.
Vaš muž? Nisam išao za tim.
Nekoliko je godina stariji od mene.
Ne sećam se da sam vas sreo tada.
Ne. Trebala sam mu se pridružiti, kada mi je otac iznenada umro u Sacramentu.
Kao jedina naslednica, morala sam preuzeti porodične obveze.
Moj otac je bio Robert MekCerra.
Da, znam.
Još jedan čovek s velikom senkom.
Vaš muž mi nije spomenuo tu povezanost.
Ne, on je ne bi ni spomenuo..
Edvard je vrlo osetljiv u pogledu svog položaja.
On je čovek značajnih postignuća u očima nekih ljudi.
To što je oženjen naslednicom... pa, znate...
Naravno, nikada nije bilo tako.
Edvard mi je pokazao odlično sačuvan fosil
Geniusteriptisa, ribe Devonskog doba.
Istinsko blago.
Pronađenom, poprilično neobjašnjivo, na ruskoj teritoriji, Aljasci...
To je Američka teritorija sada.
Suec pada...
Zapravo, mišljenja sam da je to bila dobra kupovina.
Zaista.
Koliko se sećam, Edvard je stigao tako daleko zahvaljujući
istraživaću koji mu je ispričao priču o napuštenom rudniku sa skrivenim prolazom
i otvorom u zemlju. U sam centar zemlje, ni više ni manje.
Mislim kako je to bila samo lokalna legenda
jedna od onih priča koju, čini se, imaju sve kulture,
poput Nojeve barke.
Gosp. Brok, Edvard je nestao tražeći taj prolaz.
Želim da mi ga pomognete pronaći.
Želite li videti vrt?
To bi bilo predivno.
Izvolite.
Sakupila sam neke od njegovih dokumenata...
Gđo. Denison... ... U nadi da ću ih shvatiti.
Rudnik se nalazi na jezera u podnožju vulkana.
Imam grubu kartu... Gđo. Denison, uz svo dužno poštovanje, ja nisam detektiv.
Ne tražim detektiva, Gosp. Brok.
Tražim čoveka koji se može staviti na Edvardovo mesto.
Izumitelja koji može smisliti strategiju, i izvesti plan kako bi i on sam učinio.
Čoveka koji može otkriti i pratiti trag puta kojim je krenuo.
Zaista sam polaskan, ali ja sam naučnik.
Dozvolite da budem konkretna.
Imam puno novca.
Više nego što je potrebno za organizovanje mnogobrojnih ekspedicija
na bilo koje Bogom zaboravljeno mesto na koje poželite poći.
Zaista mislite da možete stići u Indoneziju na osnovu vaših finansijskih mogućnosti?
Naravno da sam se preispitala.
Trebate mi da vodite ovu ekspediciju.
Imajući na umu finansijske poteškoće u kojima vas je otac ostavio
mislila bih da će te skoćiti u priliku.
Vidim da ste vi žena koja ima običaj dobiti što želi.
Jesam.
U svakom slučaju, moram znati vaše namere u sledeća 24 sata.
Kao što će te videti, nakon što proučite ove dokumente,
vreme je vrlo bitna stavka.
Čekaću vašu odluku.
Doviđenja gosp. Brok.
Doviđenja vama, gđo. Denison.
Ujače Džonatan!
Šta je bilo?
Želi da pođem u lov na divlje guske na Aljasku.
Biće mi drago pratiti te, ujače.
Mislim, bio bih koristan na puno načina...
Airoule, naše venčanje?
U biti, nismo još odredili datum. Naravno da jesmo.
Možemo ga promeniti.
Emili, razmisli. Ako se mislim probiti kao novinar,
moram imati životno iskustvo.
U pravom životu.
Pričali smo o tome. Ovo, ovo bi mogla biti moja prilika.
Ujače, praviću beleške tokom čitavog puta.
Ako me ne želiš oženiti, reci tako.
Želim. Želim te oženiti, znaš to.
Znala sam da nećeš hteti. Rekla sam sestri... Znala sam.
Čekaj. Čekaj. Emili, čekaj! Emili!
Šta da radim?
Abele, predlažem da joj obećaš da ćeš roman posvetiti njoj.
Znači, idemo?
Čovek dobije malo prilika za veliku avanturu.
Nikad se ne zna. Mogla bi to stvarno biti.
Idem joj reći dobre vesti.
Nikad se ne zna.
Draga Emili. Kako je mudrac jednom rekao,
biti na brodu je kao biti u zatvoru.
Uz mogućnost da se utopiš.
Napokon, nakon dve nedelje na moru, taj deo naše avanture je gotov.
Jer, bojim se, bolujem od morske bolesti
dok su ujak i gđa. Denison u izuzetno dobrom stanju.
Bilo kako bilo, srećno smo stigli na Aljasaku.
I, naše putovanje počinje.
Ponesite opremu.
Džonatan Brok, pretpostavljam? Zaista.
Dobro došli u glavni grad Aljaske.
Ja sam carinik Solomon Smit. Primio sam vaše pismo.
Dobro, dobro. Da vas upoznam; ovo je gđa. Marta Denison i moj nećak Abel.
Gđo. Denison, Abele. Kakav smeštaj imate za nas gosp. Smit?
Rado ću vam pokazati.
Abele, budi blizu.
Jeste li vi jedini predstavnik američkih vlasti ovde gosp. Smit?
Jedini sam predstavnik na čitavom području gđo. Denison.
Bože!
Čujete li, gosp. Brok? Gosp. Smit je zaista važna osoba.
Znamo da je moj muž došao ovde. Neko ga je morao videti.
Ne, kao što sam već rekao, Rusi nisu ostavili nikakve zapise.
Poneli su sve sa sobom: robu, stoku i bačve.
Možda ga se domorodačko stanovništvo seća? Klingiti.
Klingiti. Oni su domaći.
Rusi su se loše odnosili prema njima, pa ne veruju ni nama.
Moraju shvatiti da smo mi drugačiji narod.
Ipak, neko ga se mora sećati. Neko.
Četiri godine. To je dugo.
Ovo je divlji zapad. Ljudi dolaze i odlaze pokušavajući ostvariti svoja prava.
A šta je s kartom, rudnikom? Neko mora znati nešto.
Ne ako je ruski rudnik.
Idem videti šta je s Abelom.
Voleo bih da vam mogu pružiti veću... utehu.
Abel!
Ujače! Ujače, ovamo!
Abel!
Jesi li dobro? Uzeo mi je novčanik.
Ostani s gđom. Denison.
Uzeo nam je sve novce!
Od čega on beži?
Daj mi tog konja!
Hej, vraćaj se, to je moj konj!
Vratiću ga! Oba!
Ujače Džonatan!
Polako, prijatelju.
Ovaj čovek je lopov. Uzeo vam je nešto?
Da. Upravo tako, jeste.
To nam je sav novac. Hvala vam.
On to radi. Želite li ga ubiti?
Ne. Ne ubija mi se niko večeras.
Vaš izbor. Sergej Sergejević Petkov.
Džonatan Brok. Znam ko ste.
Na žalost po mene, na sreću za vas.
Da. Znate ko sam?
Da. Vi ste s onom bogatašicom.
Tražite čoveka. U stvari, to joj je muž.
Znam.
Znate šta? Znam ga.
Bio sam ovde i pre.
Znate Edvarda Denisona?
Mihail, moj brat, je bio s njim.
Mihail, vaš brat, je išao na ekspediciju s Denisonom?
Nije mi brat, on mi je kao brat.
Pobegli smo iz zatvora i došli na Aljasku pre mnogo godina.
Gosp. Petkov... Sergej. Da, Sergej, možete li poći sa mnom u Sitku i popričati s gđom. Denison?
Oh, ne. To trenutno nije moguće.
Zašto?
Američke vlasti misle da sam špijun ili tako nešto zato što sam Rus.
Nije istina, ali ne zalazim u Sitku.
Onde živim.
Cigaretu?
Oh, ne, hvala. Vaš izbor.
Hvala vam. Da, da.
Jesi li siguran da možeš verovati tom čoveku?
Ne, ali, spasio mi je život.
Sergej. Doveo sam gđu. Denison.
Dobrodošla gospođo. Hvala vam.
Uđimo.
Jeste li poneli još nešto od odeće?
Da. Odrasla sam u rudarskom kampu, znam što je potrebno.
Verujem vam.
Sednite. Molim vas.
Vrlo je dobro. Ne previše, ali, hvala gospođo.
Znate li gde mi je muž?
Je li vam poznato ovo mesto?
To je rudnik zlata. Nisam nikada bio tamo.
U rudniku bi trebao biti prolaz, Sergej,
koji vodi u zemlju. Sećam se toga.
Vaš brat je tamo išao s mojim mužem? Otišao je, ali se nikada nije vratio.
Tražio sam ovo kako bih ga našao.
Koliko će nam trebati da stignemo tamo?
Sporost je problem?
Prema Edvardovim beleškama, rudnik je vidljiv samo jedan dan u godini, kada ga sunce otkrije.
23. Septembra, što je za 10 dana. Rudnik je vidljiv samo jedan dan?
Možemo li uspeti? 10 dana?
1... 2...
2... 3...
4... 5... 6...
7... 8... 9...
Možda.
Možda, jedva.
Možda jedva je sve što mi treba.
Zalazimo sve dublje u divljinu
bez tragova i usputnih stanica koje bi nam pokazale gde se nalazimo
ili koliko smo prošli.
Razdaljine oduzimaju dah. Kao da mogu zapečatiti hiljade kapi rose koje osećamo, ali ih ne vidimo.
Svakog dana putujemo dalje, brže, živimo od zemlje, naprežući se do krajnjih granica.
Sergej je odličan vodič, ali i on i ujak Džonatan zavise o grubo ucrtanoj karti,
na kojoj su samo skice detalja.
Planinski lavovi, vukovi, medvedi, i drugi grabljivci zavijaju i reže noću
Održavajući nas budnima i na oprezu celo vreme.
Tako da se, kao što verovatno nagađate, zabavljam kao nikad u životu.
Odavde ćemo pucati. Da.
Tamo. Tamo. Vidiš? Spreman?
Hajde.
Dobar. Dobar pogodak. Hvala.
Zašto samo muškarci imaju privilegije na zabavu u životu? Kao, na primer?
U ribolovu, pucanju.
Mislio sam da si odrasla u rudarskom kampu.
Otac se uvek odnosio zaštitnički prema meni.
Bio je odlučan odgojiti mladu damu, bez obzira na okruženje.
Svako ko bi me pokušao naučiti pucati, bio bi železnicom poslan iz kampa.
Ja ću vas podučiti.
Pričekaj Sergej. Puške nisu igračke.
Svesna sam toga gosp. Brok.
Sada, držite je tako, čvrsto u ramenu.
Ovako? Da.
U redu, mora da se šalite...
Moj Bože.
Hvala. Nema na ćemu.
Pokušaj ponovo. Gđa. Denison je, izgleda, opuštena među muškarcima,
što i nije tako čudno, obzirom na njenu prošlost.
Znam da smo pošli na put kako bismo pronašli njenog supruga.
Ali, nisam baš siguran da će svi biti srećni ako ga i pronađemo.
Morali bismo krenuti ovim grebenom.
Da, ali, morali bismo preći moćvaru da stignemo tamo.
Previše vremena, presporo.
Što drugo možemo učiniti? Moramo poći ovim putem, bolje je nego
preko planine. Pogledaj.
U redu. Šta je ispod nas? Možemo li... Koji je put tačno pod nama?
Ujak Džonatan i Sergej stalno raspravljaju o najbržem putu
preko planina. Ali, sve to je za zajedničku dobrobit.
Da.
Daj da vidim.
Hoćeš li kafe? Molim vas.
Sergej, ovako. Vidi.
U redu. Ptibližili smo se. Nadam se. Sutra je 23. Septembar.
Jesenja ravnodnevica.
Sunce je visoko u podne. Bićemo tamo.
Medved! Konji!
Ujaće, idem s vama. Abele, ostani s gđom. Denison.
Ne, ne, ne. Morate ostati.
Uhvatite konje!
Ujače!
Sergej!
Gosp. Brok..... Ujače, jesi li dobro?
Gosp. Brok?
Ujače?
Šta se dogodilo?
Izgubili smo dva konja.
Bez tih konja... Što ćemo učiniti, gosp. Brok?
Jedino što možemo - juriti za suncem.
Biti tako blizu cilja, a izgubiti dva konja je propast.
Ali, nepokolebljivi smo. Planina je ispred nas, i odlućni smo stići do nje do podneva.
Nismo ovoliko putovali kako bismo zadnji dan podbacili.
Tu je. Prilićno jasno se vidi.
Ista je kao na karti.
Domorodačko ime joj je "Planina koja Dimi".
Pa, sada se ne dimi. Hvala Bogu.
Nešto se magle diže iz jezera. Verovatno zbog isparavanja.
Indijanci kažu da su u jezeru đavoli.
Katkad usisa ljude, katkad ih ispljune.
Vodeni vrtlog. Spominje se u Edvardovim dokumentima.
Šta je to? U teoriji, vodeni vrtlog je obrnuti vodeni bazen,
koji dozvoljava jezeru da crpi vodu ispod zemlje
umesto da je napajaju reke, kiše ili ostale uobičajene pojave.
To je potpuna maštarija, bojim se.
Činite se poprilično uvereni u to, gosp. Brok.
I jesam, gđo. Denison.
Tvoj ujak se čini vrlo... Samouveren?
Mislila sam na - tvrdoglav.
Nemoj mi reći.
Minut do podne.
Ali, ako nema sunca... Moramo biti spremni ako ga bude.
Sergej, molim te... Što ćemo s ovim?
Nisam siguran. Nađi kompas.
Skoro je vreme.
15 sekundi, ujače.
Pogledajte! Sunce stiže.
Nestalo je.
Da, jeste. Ali, zapravo i nije. Abele donesi mi visak.
Šta radite?
Otkrivam gde bi sunčev zrak pokazao.
Brzo. Sveži ovde. Dobro.
U redu. Sada zategni.
Lepo. Drži mirno.
Direktno u sredinu jezera.
Moglo bi biti vrlo duboko tamo. Mogli bismo nikada ne naći otvor pod vodom.
Gđo. Denison, imate li ogledalo?
Može li malo? Malo će biti dobro.
Hvala.
Vidite, sunce bi pogodilo površinu jezera pod uglom. Abele, drži ovo, mirno. Tako.
Dobro. I, da je dan sunčan, površina bi se ponašala poput ogledala
odbijajući sunčev zrak direktno prema...
Sergej, duvaj dim prema ogledalu.
Ponovo.
Zrak bi pokazao na pola puta niz ono brdo.
Hajdemo pronaći naš rudnik.
Moramo pronaći donji prolaz, ako postoji.
Mora da ovde ima na milje tunela.
Onda ćemo pretražiti svaku stopu, ukoliko bude potrebno.
U redu, sada nam treba svetlo.
Je li sve u redu?
Budi blizu Abele.
Abele, drži korak. Stižem.
Abele...
Kojim putem?
To je zadatak za novčić.
Zaista? Ne, naravno da ne, više je kao pola - pola.
Pa, moraćemo se razdvojiti. Vi idite tunelom.
Radije ne bih.
Gosp. Denison, jasno mi je, ali to je najpraktičnije obzirom na vreme koje nam preostaje, a nema ga puno.
Ujače! Vidi ovo.
Neko je pijukom ovo uradio.
Nekakva vrsta znaka? Da li bi vaš muž ovo uradio?
Mihail... Mihail je ovo uradio.
To je ruski znak i znaći "Nemojte ići ovuda".
O, Rusi...
Gosp. Brok, možemo li popričati?
Naravno.
Je li Sergej rekao išta o mom mužu?
U kom smislu? Bilo kojem.
Pokušala sam s njim popričati o Edvardu, ali nije mu bilo drago.
Mislim da mu se baš i ne sviđa. Nisam ni za vas baš sigurna.
Nije istina. Ja i vaš muž imamo dosta toga zajedničkog.
Njegove ideje nalazim originalno provokativnima, voleo bih da sam ga bolje upoznao.
I ja isto.
Bili smo zajedno, kao muž i žena, samo oko godinu dana.
Oprostite mi što žurim, ali nalazim da ste vas dvoje čudan par.
Nikada pre nisam upoznala čoveka kao što je Edvard.
Bio je tako ponosan, tako samouveren, tako pun života.
Pun planova za koje sam mislila da su uzbudljivi, avantura koje sam mislila da ćemo deliti.
Zašto niste?
Možda nije mislio da su njegove avanture za deljenje.
Jednog dana, jednostavno je nestao. Nisam znala tačno gde.
Održao je određene aspekte ekspedicije tajnima, čak i za mene.
Trebalo mi je četiri godine da pospajam ove deliće dokaza koje sam vam pokazala.
Ako vas je napustio, zašto?
Samo želim znati što mu se dogodilo.
Moram to znati.
Pošteno.
Gosp. Brok! Našli smo otvor!
Dođite! Dođite videti!
Oh. Nekada je vodio pravo dole.
Spustimo se.
Poželite mi sreću.
Započeli smo spuštanje u Zemlju
Ujak Džonatan, naš čovek br.1, krenuo je prvi.
Izabrao bi put i onda nas spuštao.
Teško je izraziti naše osećaje. Istovremeno smo bili oduševljeni i užasnuti.
Uistinu, putovanje u nepoznato.
Naši konopci su dužine 200 stopa, pa moramo pronalaziti napukline i izbočenja u stenama
i spuštati se u etapama.
Kako se možda prisećate, pre sam imao strah od visine, ali sada nema vremena za strah.
Moram ga potisnuti i misliti samo na ono što nas ćeka dole.
Idi polako. Pazi na noge, ne vidiš. Polako!
Pažljivo, Abele!
Sporije Abele! Sporije!
Dobro je.
Polako, Abele.
Bravo.
Strmi spust je za nama. Sada putujemo velikim brojem tunela i prolaza
od kojih su neki isklesani u steni od strane pradavnih sila koje su iskovale našu planetu.
Vode nas dublje i dublje u zemlju.
Pretpostavljamo da sledimo put gosp. Denisona i Mihaila
ali u to, naravno ne možemo biti sigurni.
Jedino što sigurno znamo jeste da je prekasno da bismo se vratili nazad.
Ujače Džonatan!
Petrolejska lampa.
Pogledajte, prazna je. Mislite li da je Edvardova?
Nastavimo tražiti.
Mrlja. Motorno ulje, mislim.
Miriše na gorivo. Najverovatnije gorivo za grejanje.
Oh, ne.
Mislite da je ovo gosp. Denison?
Ne znam. O, Bože. Nije.
Kako možeš biti siguran Sergej?
Ove izrađujemo u zatvoru. U Sibiru.
Mihail.
Brate...
To sam trebao biti ja.
Ujače!
Ujače, čujem nešto u stenama!
Nekakav "vuš" zvuk, poput vetra.
Abele, ovde ima puno čudnih zvukova. I, nijedan od njih nije vetar.
Ne, poprilično je jak.
Ujače?
Abele!
Abele? Abele, gde si?
Ovde dole sam.
Šta radiš tamo dole?
Pao sam. Jesi li dobro?
Jesam. Mislim da jesam.
Ostani tamo. Odmah ćemo sići.
Pazi.
Jesi li dobro? Naprtnjača mi je spasila život.
Hej, prijatelju. Pogledajte! Tamo ima svetla. Hajdemo.
Vratili smo se na površinu. Kako... Nemoguće. Nismo.
Ne razumem. Ni ja.
Postoji nova gasna kugla koja proizvodi osvetljenje,
ali svetlo, moralo bi biti nekakav električni fenomen, nešto poput aurore borealis,
samo stabilno.
Znači da neće biti noći? Upravo tako.
Svetlo mora da je uvek upaljeno, inaće bi se fizićki gubici
odrazili na gravitaciju i oblake, i moralo bi biti kišovito.
Plima je. Je li slana? Da. Pa šta?
Idem još malo istražiti.
Idem s tobom. I ja isto. Ponesimo oružje.
Ono što smo otkrili ovde dole je zaista zapanjujuće.
Drveće nam je poznato. Imamo jele, bor.
Biljkama treba neko svetlo. Da. Nekako su se prilagodile. Fotosinteza bez sunca.
Evolucija u zatvorenoj okolini ide svojim tokom.
Tako je. Gospodo, možete li mi pružiti malo privatnosti?
Zašto? Sergej. Ah, naravno.
Pa, samo nastavi.
Sergej.
Pogledaj ovo. Što ovo može napraviti, a da nije evolucija?
Ova su stabla srušena sekirom. Zašto?
Šta... Šta se dogodilo?
Jesi li dobro? Šta se dogodilo?
Nešto me ugrizlo. Nešto me zgrabilo i povuklo pod vodu.
Sedni ovde. Hajde. Evo. Sedni.
Daj da pogledam. Daj da vidim.
Krvari. Jesi li video nešto takvo pre?
Jednom ili dvaput. Jesi li videla tu stvar? Šta je to bilo?
Ne, samo sam je osetila kako klizi pod vodom, mora da je dugačka 20 stopa.
Imaš popriličan ožiljak, ali nije probilo kožu.
Hvala vam gosp. Brok.
Pronašli smo neko drveće srušeno sekirom.
Edvard? Možda. Mislimo da je drveće korišćeno za splav.
Splav?
Da bi otišli gde?
Naš splav dugujemo Edvardu Denissonu.
Posekao je više drveća nego što mu je trebalo.
Povezali smo trupce našim konopcima za penjanje.
I, za sada, splav se dobro ponaša na moru.
More je pak više jezero, uprkos tome što je slano.
Mere su mu nepoznate, ali prema našim merenjima, duboko je.
75 stopa!
Sergej, spustimo jedro.
Mislim da ćemo brže ići nošeni strujom.
Postaje dublje!
Pogledajte! Pogledajte tamo!
Ptice.
O, ne, nisu ptice.
Postoji teorija prema kojoj su ptice potomci krilatih dinosaurusa.
Izgleda da je istinita.
Šta rade?
Možda nas napadaju. Sergej, ne. Samo su znatiželjne.
Ne pucaj.
Ujače! Nešto mi vuče konopac! Marta.
Pomozite mi. Teško je. Držite!
Ah. Čisti rez.
Odnelo je tvoj pijuk.
Eto zašto kruže. Čekaju većeru.
Ova ne kruži.
Ubij je!
Dole!
Abele! Abele!
Diži se! Diži se!
Šta je to?
Morski pas.
Nije. Preveliko je.
To je Plesiosaurus. Jedno od najsmrtonosnijih bića koje je ikada živelo.
Ide prema nama!
Držite se!
Moramo ga ubiti!
Meci su beskorisni. Držite se!
Čvrsto se držite!
Gladan je. Nahranimo ga.
Šta sad? Dižemo jedro Abele.
I nadamo se jakom vetru.
Jedro ide!
To biće je praistorijsko? Da, iz kasnog mezozoika.
Dok su reptili i ptice iz nešto kasnijeg doba.
Pričaš o vremenu od pre milion godina.
Izgleda da su bića koja su nestala s lica zemlje preživela ovde,
zaštićena od zadnjeg ledenog doba.
Možete li zamisliti ova bića u zalivu San Franciska?
Vaše brzo razmišljanje nas je spasilo, gosp. Brok.
Istina je.
Nadajmo se da ćemo i dalje imati sreće.
Verujem da hoćemo.
Pogledajte!
Splav. To je splav.
Ovde je godinama. Izgleda kao da ga je vreme uništilo.
Gde je ostatak?
Nemoj prebrzo donositi zaključke Mertha.
Mislim da ću poći malo istraživati.
Nemoj ići predaleko Abele.
Vlada nam je ga je pokazao. Bio je u Sitki mnogo nedelja, ali nikada se nije govorilo o njemu.
Žensko srce je zadnja granica.
Nisam mu verovao.
Zato se nisi pridružio njegovoj ekspediciji?
Možda.
Bio sam tako pijan da nisam mogao ići.
Ali, možda je to bilo namerno.
Pokušao sam sprečiti Mihaila.
Moja greška.
Ujače Džonatan!
Ujače Džonatan.
Ljudi.
Humanoidi.
Video sam dve devojke.
Gde?
Tamo je staza. Vodi nas.
Gledaju nas.
Da. Neke od ovih ptica pevačica nisu ptice.
Ko bi to mogao biti?
Mislim da ćemo saznati.
Prelepo je.
Kako ćemo, za ime Boga, preći preko?
Eno kako.
Nešto mi govori da ovo nije primitivno.
Izgrađeno je s poznavanjem inženjerstva i velikom dozom umeća.
Misliš li da je siguran? Samo je jedan način da saznamo.
Budi pažljiv.
Nadam se da se ne bojite visine.
Ovo je neverovatno, ujače!
Džonatane!
Imamo društvo!
I ovde isto.
Ovo je nesreća.
Šta mislite da govore?
Zvuči mi urođenički.
Čujem puno reči koje zvuče kao klikanje.
Šta sada ujače?
Marta.
I Džonatan Brok.
Morate mi se pokloniti.
Edvarde...
Gosp. Brok je antropolog, zna kako to ide.
Postoje protokoli.
Jeste li mi što doneli za dati? Dati?
Poklon. Znak poštovanja.
Imamo naprtnjače. Dobro. Imate oružje.
Da. Odlično.
Sada ćemo slaviti.
Ovi su ljudi sišli s površine, vekovima pre i našli raj.
Naravno, njihovu tvorevinu naspram svetu iznad
iz kojeg će se prorok, mesija, spustiti.
Zvuči poznato.
Kako je ispalo, ja sam ispunjenje tog proročanstva.
Onda, vi ste, kao, Bog?
U biti. Što misle da smo mi? Čekaju da im se kaže.
Vi ste problem koji nisam predvideo.
Ko je ona?
Sveštenica mog naroda.
Oni su lovci. Ali, neke od ovih životinja ovde su smrtonosne zveri.
Upoznali smo jednu od njih.
Svaki put kad bi lovačka družina pošla u lov, ljudi bi bivali ubijeni.
Naučio sam ih kako da love odozgo.
Sa platformi u vazduhu.
Ćuo sam nešto o tome. Neka južnoamerička plemena se koriste istom tehnikom.
Iistina, gosp. Brok, nisam ja smislio tu ideju, samo sam je prilagodio ovom okruženju.
Što im je promenilo živote.
Našli smo Mihaila. Glupan sa svojim prokletim cigaretama.
Napravio je eksploziju, kako ste verovatno i pretpostavili.
Pripazite na ponašanje dok pričate sa mnom.
Moj narod se lako uvredi.
Nazivaš ovo mesto rajem, Edvarde?
Ovde si već godinama. Je li ti ovde zaista raj? Jeste, Marta.
I, nameravam da to i ostane.
Gosp. Brok, nisam vam zahvalio što ste tako dobro brinuli o mojoj dragocenoj ženi.
Marta...
Ne sviđamo joj se.
Uspeo si ujače Džonatan.
Ovo otkriće će te upisati u knjige.
Možda čak zaseniš i Darwina, kao i tvoj otac.
Da. Uspeo sam.
Zašto si ostao ovde?
Zar je moć toliko otrovna?
Možda ne za tebe.
Ali za nekoga ko je nikada nije imao... Da.
Ćuo sam za strance ali nisam mogao ni zamisliti tebe i Džonatana Broka...
Lako si se prodala.
Ko upravlja carstvom dok te nema?
Otišao si bez reči.
Bez tvoje dozvole, misliš?
Tako to vidiš?
Tako je bilo. Ne meni.
Nisam želela ovo učiniti.
Razmišljala sam o ovom trenutku toliko puta.
Mislila sam da ću tačno znati što ću ti reći.
Mislila sam... da će ti biti... Šta?
Drago... što me vidiš.
I ja sam razmišljao o tome.
Znajući da se to nikada neće dogoditi.
I, drago mi je.
Ali, nisam čovek kojeg si poznavala Marta.
Možeš ostati ovde sa mnom.
Još uvek možemo biti zajedno.
Pridruži nam se.
Edvarde, nemoj, molim te.
Žena si mi.
Sada kada sam ovde.... nisam spremna na ovo, žao mi je.
Shvatam.
Ne, mislim da ne shvataš.
Nemaš pojma kako sam povređena bila, kako sam se osećala.
Gde ideš? Svojoj sveštenici?
Zapravo, idem.
Idite.
Ubij ih ako budeš morao.
Idite. Idite.
Edvarde.
Miruj.
Budalo! Još je dečak. Stariji je nego što izgleda. Znam ga.
Šta sad?
Izdajnik je. Ubiću ga.
Edvarde, nemoj!
Jesi li lud? Dajte mi samo jedan razlog gosp. Brok.
Samo jedan.
Sada, za vas...
Ne znaš šta si učinila.
Requiem eterno Deo.
Počivaj u miru, pali Bože?
Bogovi ne krvare.
Hladnokrvno si ubio onog dečaka.
Morao sam. Pokušali bi me ubiti.
Ko su oni?
Izdajice. Vođa im je Wakinta.
Suprotstavljao mi se od početka.
Čak i kada je video šta mogu učiniti za njih,
video je razilaženje u mišljenju.
Proterao sam i njega i njegove sledbenike.
Započeo je kampanju uznemiravanja. Napao sam ih.
Uzeo zarobljenike. Zarobljenike?
Vaš dolazak im je dao trenutak koji je očekivao.
Kako to misliš?
Vaš dolazak mi je srezao moć.
Zapečatio si svoju sudbinu kad si ubio tog dečaka Edvarde.
Znam, Marta, bila si užasnuta mojim postupkom.
Razmisli šta će se sledeće dogoditi.
Šta?
Wakinta i svi njegovi ljudi moraju biti zbrisani.
Marta, ako ti to može pružiti ikakvu utehu, mišljenja sam da bi se
svaki čovek koji bi se našao na mestu tvog muža promenio.
Nije se promenio.
Gori je, a ne drugačiji.
Arogantan, s osećajem da je uvek u pravu - takav je bio kad sam ga upoznala.
Najlošija karta.
Moj otac je preplašio puno udvarača, ali nije se mogao boriti protiv Edvarda.
Mislim da me najpre to i privuklo k njemu.
Bio je zaljubljen?
Mislim da sam želela da me zavoli.
Možda i jeste, nakratko.
Šta radi?
Gubi kontrolu.
Odlaze. Svi.
On je lažni Bog. Videli su to.
Moramo otići. Odmah.
Hoće li nam splav biti tamo gde smo ga ostavili? Splav vam je uništen.
Zašto? Da ne možete otići.
Iako postoji i drugi put. Kroz dolinu svetlosti.
Postoji maleni prolaz s površine, od pre više vekova.
Edvarde, jesi li siguran da je još onde?
Pa, otkrićemo, gosp. Brok.
Jesu li to oni? Hoćete li se koristiti ovim?
Ako budem morao. Da, to su oni.
Sergej... Napunjen je.
Idemo.
Želi osvetu. Ne, želi se uzdići.
Možemo li pobeći koristeći lovne platforme koje ste izgradili?
Možda.
Možda je dovoljno dobro.
U redu, idemo.
Zapamtite, čvrsto se držite.
Idemo!
Hajde! Idemo!
Sergej, pazi!
Ujače Džonatan!
Džonatane!
Idemo! Idemo!
Ujače Džonatan!
Marta je pala!
Marta, uhvati se!
Video sam kako su strelom pogodili gđu. Denison.
U redu. Idemo. Trči! Idi.
Mislim da je bilo ovamo.
Za petama su nam.
Jesi li dobro Marta?
Skinuli su mi pojas, preplašilo me više od ičega.
Moramo ići! Imam dinamit.
Zadržaće ih. Koliko ga imaš?
Ovo je zadnji.
Ali znaju šta može učiniti.
Idemo Sergej!
Budi oprezan.
Blokiraju nam prolaz u pećinu.
Držite položaje braćo.
Koliko daleko će ići da nas zaustave?
A što ti misliš Brok?
U redu. Pratite me.
Ovo nam je jedina šansa.
Edvarde, kada jednom uđemo u pećinu, bićemo patke za odstrel, ako nema izlaz.
Imam plan.
Gosp. Brok, uvedite moju ženu sigurno u pećinu.
Marta.
Sergej, štiti me.
Prasak će odroniti stene i zatvoriti nas unutra.
I njih napolje.
Prokletstvo!
Sada smo patke za odstrel Edvarde.
Povucite se u pećinu koliko god možete.
Morali biste pronaći podzemnu reku. Sad!
Edvarde, a ti?
Ne brini za mene. Ovde sam Bog, sećaš se?
Wakinta! Misliš da imaš moć? Pokazaću ti moć života!
Šta radiš? Spašavam vam živote.
Edvarde!
Jesi li siguran u ovo Džonatane?
Ovo nam je jedina šansa Marta.
Postaje dublje!
Pazite iza!
Držite gore glave!
Krećite se! Mičite se!
Marthe. Marta! Džonatane!
Marta!
Držite glave gore!
Ujače Džonatan!
Ovog nema na karti!
Ujače!
Je li moguće da je ovo bila... Da, moguće je. Vodeni vrtlog.
Izgleda da je moj prethodni zaključak bio preuranjen.
Pokušaću ti to ne zameriti.
Hvala vam.
Verujem da već razmišljaš o Indoneziji?
Moglo bi se reći da razmišljam.
Zaista? Jer ja razmišljam.
Nakon svega što smo prošli, ideja o povratku sastancima uprave i društvenim okupljanjima
čini se da je presudila.
Indonezija je, s druge strane... Puno, puno uzbudljivija. Potpuno se slažem.
Dobro.
Onda smo se dogovorili.
Biće mi zadovoljstvo.
Ujače.
U vezi mog romana... Hoćemo li svetu objaviti gde smo bili?
Ne.
Od tebe najviše zavisi.
Moja sredstva su potrošena.
To je ona vrsta otkrića koja čoveka izvlači iz senke.
Ne moramo uništiti njihov svet.
Moramo čuvati njihovu tajnu. Zauvek.
Dobio si odgovor Abele.
Ja... Pobrinuću se za ovo.
Kako je ovo zadnji zapis u romanu
osećam da moram priznati nešto što sigurno već nagađate.
Sve je ovo bio plod mašte.
Očigledno se ništa što sam ovde opisao nije moglo dogoditi.
Na kraju krajeva, put u središte zemlje?
Ko bi normalan u to poverovao?